Hello, Matthew, mit csinálsz itt ilyen későn?
A könyvekért jöttem. Át akarom nézni a könyvelésünket.
Elég jól állunk manapság.
Több mint kétszáz fizető vendégünk volt ma.
Te ezt jó vasárnapi bevételnek tartod?
Ha nem lennél ilyen makacs, becsábíthatnánk őket a hétvégén.
Kit érdekel a viaszból faragott történelem?
Vannak még, akik szeretik a szépet.
De a többségnek szenzáció kell!
Morbid kíváncsiság! Nem fogom kiszolgálni őket.
Az ő pénzük is van olyan jó, mint másé.
Látnod kellett volna, hogy nyomultak a viasz múzeum felé
a 23. utcában ma este, az Éden Múzeumba.
Nagyon hasonló Madame Tusseud-éhoz Londonban.
- Ha végre hallgatnál rám... - Tudom, Matthew.
Egy horror tárló kellene: gyilkosságok, kínzás, kivégzések, hogy
halálra ijessze az embereket. Nem kenyerem az efféle szórakoztatás!
Te nagy művész vagy, zseniális szobrász.
Én pedig egy hétköznapi üzletember, aki szeretné viszontlátni a befektetését.
20.000 dollárt fektettem ebbe a történelmi kukkoldádba.
- Egyéb előnyökre számítottam. - Rendben, Matthew!
Sejtem már egy ideje, hogy nem akarsz együttműködni.
- Talán meg tudnám oldani veled. - Hogyan?
Egy barátom elhozza Sidney, Wallace-t, a művészeti kritikust ma este.
Wallace gazdag és szerintem rávehetném, hogy kivásároljon téged.
Izgalmasan hangzik.
- Persze számítanék némi haszonra. - Hogyne, Matthew!
Érthető.
Hagyd rám a dolgot és én megígérem, hogy meg is lesz.
- Ezek ők lesznek! - Jó, várok az irodában.
Már hallottam, Wallace-ról. Tengernyi pénze van.
Ha megtetszik neki amit csináltál, kérd meg az árát!
- Jarrod itt lakik? - Igen, van fent egy szobája.
Tetszeni fog Sidney. Beszéli a nyelvünket.
Fáradjanak be! Örömmel látom, Bruce!
Már aggódtam, hogy nem jönnek el egy ilyen kellemetlen estén.
Sajnos késtünk. A galériában kellett időznünk.
Mr.Sidney Wallace. Jarrod professzor.
- Örvendek! Én szintén, professzor!
Ez a cím rámragadt, mióta kiállítok.
Nem sokban függ össze a tényleges munkámmal.
Ha velem fáradnak, be is mutatnám a munkámat.
Tartok tőle, hogy egy ilyen rangos kritikus látogatása
öntelté fogja tenni a gyermekeimet.
Az önök számára ezek viaszbábok. Nekem, aki alkottam őket, lélegző elevenek.
Itt látható egy nagy szerelmespár a történelemből.
Cleopatra, Egyiptom királynője és Marcus Antonius. Az utolsó légyottjuk.
Mint ismeretes, Antonius abban a hitében, hogy Cleopatra halott
saját kardjával vetett véget az életének.
Amint Cleopatra rájött, hogy mi történt, azonnal követte kedvesét.
Észrevette milyen fortélyosan van a haj rögzítve a fejtetőre?
Igen. Hogyan csinálta, professzor?
A megfelelő színű és szerkezetű haj
óvatosan lett belenyomva a felmelegített lágy viaszba
szinte szálanként egyszerre.
A illető személy hajának minden hulláma és tincse reprodukálandó.
Íme Lincoln elnök és a bérgyilkos, aki megölte, John Wilkes Booth.
Egyike azon keveseknek, ahol engedtem az erőszaknak.
Ez a legjobb Booth figura, amit valaha láttam. Szinte megszólal.
- Vajon mit mondhat? - Nyilván fecsegne.
Miután lelőtte Lincoln-t és leugrott a páholyból a színpadra
nem állhatta meg hogy ne forduljon a közönség felé, hogy meghajoljon.
Nagyon makacs embernek találtam.
- Makacsnak? - Hihetetlenül!
Napokig huzakodtam vele, míg végre úgy állt meg ahogy szerettem volna.
- Úgy érti, hogy beszélt vele? - Természetesen.
Nem könnyű befogni egy színész száját.
Ezek a csoportok régi festő mesterek képeinek alakjai.
Ez nem csak egy nagy bemutató, ez egy művészeti kiállítás.
Mint ahogy említettem volt.
Íme, Joan D'Arc, a kedvencem.
- Meg tudom érteni. Gyönyörű! - Köszönöm!
Már sokszor alakítgattam, de még sosem panaszkodott.
Mi a baj vele?
Nincs hiteles portréja
ezért a festők és szobrászok csak model után tudnak alkotni.
Még nem leltem az igazira, de egyszer majd biztosan.
Szégyen így átrohanni a kiállításon. Tanulmányozni kéne minden egyes figurát.
Nagyon kedves. Az alkotásaim mind elismertek, gyanítom,
de életre kelteni a csodálatos Marie Antoinette-t
érzésem szerint a legjobb munkám volt.
Sosem láttam ilyen tökéleteset!
Azt mondják, látni lehet ahogy Marie Antoinette lélegzik,
a keblei hullámoznak.
Nézzék a szemét, a tekintete követi önöket.
Nagyon valóságos.
A tekintete valóban követi.
Sajnos csak üvegből készültek. A színe és mérete azonban valódi.
Belűlről lettek behelyezve
a nyakon át, mielőtt a fej a testre került.
Bocsánat kedvesem, hogy kifecsegtem ilyen intim titkokat.
Elnézést, néha elragadtatom magam.
Ha az emberek tudnák mit rejtenek e falak,
nem is tudna beengedni ekkora tömeget.
Amire itt szükség van, az a lehetőség kiaknázása több hirdetéssel.
- Pontosan ezt mondom én is! - A társam nem értene egyet.
Nem elégedett ezzel. Máshová akar befektetni.
Mr. Wallace, volna kedve betársulni? Kivásárolná a társamat?
Esetleg érdekelne, ha az ügyvédeim jóváhagynák és az ár is megfelelő.
Az ön támogatásával csodákra lennék képes. Bármi áldozatot meghoznék.
Sajnos most Egyiptomba utazom. Néhány ásatást finanszírozok.
Három hónap múlva visszatérek, akkor folytathatjuk a megbeszélést.
Örömmel hallom.
Felkeltette az érdeklődésem, professzor. Hiszem, hogy együtt tudunk működni.
- Jó éjt! - Jó éjt!
- És hálás vagyok önnek! - Semmiség!
Köszönöm a látogatást és a bátorítást.
Három hónap múlva találkozunk.
- Jó éjt! - Jó éjt!
Mr. Wallace nagy műértő, kedvesem. Hallotta, amit mondott.
Boldoggá tette Önt?
Természetesen ezt mondaná. Csakhogy engem nem érdekel a siker.
A világ megismeri majd az Ön szépségét.
És önöket is, barátaim,
Cleopatra, Marcus Antonius Lincoln, Joan D'Arc, mindannyian.
Milyen megint híresnek lenni?
Tudom, hogy ez jól esik, maga öntelt gonosz.
Hiszen maga lövette le magát egy lángoló istállóban.
Nem tette volna ezt rivaldafény nélkül, ugye?
Tényleg hallod, amit mondanak?
Hát hogyne!
Kicsit lököttnek kell lenni, ahhoz hogy jó showman legyél.
Minél hamarabb szállok ki, annál jobb.
Hamarosan kint vagy, Matthew.
Mr. Wallace három hónap múlva visszatér Egyiptomból.
Akkor megbeszéljük az üzletet.
- Hallottam. Nem jó! - De bizonyára nem kell...
Megvehetnék valamit. Sokba fog kerülni, ezért három hónap túl hosszú.
Mi a garancia, hogy nem áll el az üzlettől?
- Sajnálom, Matthew, ennyit tehettem. - Én jobbat tudok.
Mit szólnál, ha megfeleznénk 25.000 dollárt?
És te nevezel engem bolondnak?
Gondoltál már arra, hogy, mi lenne, ha tűz ütne ki itt?
A pincében hat hordó viasz van. A viasz paraffin alapú anyag.
Rendkívül gyúlékony. Az egész és mint egy festéküzem.
Elégetnéd? Elégetnéd a gyerekeim?
- Gyilkosnak nézel? - Ne álmodozz!
Ezek a babák 25.000 dollárra lettek biztosítva. Ez fejenként 12.500 dollár.
Még Wallace-ra is szükséged lesz az újrakezdéshez.
Inkább meghalok, semhogy elpusztítsam a barátaim.
És neked sem hagyom, inkább megöllek, ha megpróbálod.
Na, ne tréfálj!
Csak meg kell gyújtani egy gyufát, a többi megy magától.
Igen, a barátom zseni volt. Hatalmas művész.
Csak én értettem őt.
Ilyenek voltunk, Cathy. Éppen ilyenek.
- Nem találták meg a tűz után? - Semmi nyoma!
A helyiség kiégett, mint egy festék gyár. Mint egy vulkán.
Annyira elvont fickó volt a barátom.
De így is kedveltem.
Ha ott lettem volna, megmenthettem volna.
Akkor maga is megéghetett volna.
Igen, de ilyen az élet.
Nem számít mennyit veszítünk, az élet megy tovább.
Biztosítva volt a Viasz Múzeum?
Igen, voltak nehézségeim is emiatt.
A társulási szerződés szerint
a pénzt a túlélő fél kapja meg.
A biztosító társaság ragaszkodott a bizonyítékhoz, hogy a társam meghalt.
Mindig akarnak egy hullát.
De végül belenyugodtak. Történetesen ma délután.
Ellenjegyzett csekk. Beváltottam. A pénz a széfemben van.
- Tudod mit jelent ez, baby? - Nem, mit?
A kis utazás, amiről meséltem.
Olyan édi vagy!
- Mennyit kaptál? - 25.000 dollárt.
Hová mennél szívesen, baby? Atlantic City-be?
Inkább a Niagarához. Buffalo-ban kaphatunk engedélyt.
- Engedélyt? - Igen! Hát, tudod.
A törvényesítéshez.
Miért ne? Nagyon érdekes lehet.
Pincér! A számlát!
Húzd szorosabbra, Sue!
Olyan derekat akarok, mint Anna Held-é.
Ha szorosabbra húzom nem fogsz levegőt kapni.
Most így jó. Különben sem kell túl sok levegő.
Ahogy a legutóbbi barátom, Matty szokta mondani:
Ha egy nő nem törődik az alakjával, akkor a férfiak sem fognak törődni vele.
Nem az volt, akihez férjhez akartál menni?
Igen, de inkább felakasztotta magát.
Matty olyan édi volt.
Hová visz el ma az új barátod?
A Hoffman House-ba vacsorázni, azután pedig egy varietébe.
- Nagyon vidáman hangzik. - Szabad férfi, teljesen.
Kicsit talán idősebb, mint az eddigiek, de remekül néz ki.
- Kedves? - Szörnyen kedves!
Igazi úriember, amíg nem hajt fel néhány pohárral.
Ez azért várható.
Feljövőben vagyok.
Feljövőben vagyok a világban, édesem.
Egy lány sem üti meg a főnyereményt, amíg nem sétál le a 14. utcán.
- Így működne? - Hát, persze!
Idenézz!
Nemrég még a Delancey utcán voltam.
És ma már a 23. utca csillogó fényei között.
Nos, ha már felértél oda, ne igyál túl sokat ma éjjel!
Ne aggódj, nem fogok!
Állandóan megpróbál leitatni likőrrel, de én mindig észnél maradok.
Ezek után, ahogy belejövök az előkelőségbe...
Lett társasági modorom.
Tudod, hogy van egy férfival... Nem, honnan is tudhatnád.
Más vagy mint én. Mindig is más leszel.
Te okos vagy, nekem meg az van amim van.
Tudod, néha az is meglep, hogy szóba állsz velem.
Ez nevetséges! Nagyon jó vagy hozzám.
Miért ne?
Egy lánynak szüksége van barátnőre, ha nem mennek jól a dolgok.
Szent ég! Ennyi az idő! Sietni kell!
Találtál már munkát?
Még nem, bár a Silver Slipper-nél keresnek egy asszisztensnőt.
Lesz egy találkozóm az igazgatóval ma este.
Ismerem az illetőt. Vigyázz vele!
- Miért? Mi a baj vele? - Nem sok.
- Ameddig jól hápogsz. - Ilyen fajta?
Igen.
- Ettél ma már? - Már túl vagyok rajta.
Hallani, ahogy mondod.
- Tudom, hogy elmaradtál a lakbérrel. - Mrs. Flannigan várhat még.
Ne számíts erre!
A vén szipirtyó majdnem kizárt egyszer.
Így!
Ha nem bűvölöm el ma este, akkor illő lesz végleg feladnom.
Egyfogatúval jön értem. Semmi konflis. Igazi főrangú.
Sue, most csak 50 centem van. Vegyél valami vacsorát.
- Nem, Cathy! - Dehogynem!
A barátom ad majd valami pénzt, aztán elszámolunk.
Nincs szükségem alamizsnára. Sohasem érdekelt.
Sok szerencsét a Silver Slipper-nél. És ne felejts el hápogni.
Egy pillanatra, Miss Allen!
- Miért sétálunk oly óvatosan? - Nem akarnék zavarni senkit ilyenkor.
- Megkapta az állást? - Nem.
- Miért nem? - Nem tetszettem a főnöknek.
Mrs. Flannigan, megszerzem a pénzt.
Cathy megígérte, hogy kölcsönad, ha hazaér ma este.
Akkor jobb, ha most felmegy hozzá. Mivel, hogy otthon van.
- Nem várhatna holnapig? - Nem, nem várhat!
Ha ma éjjel még ebben a házban kíván aludni, szerezze meg a pénzt!
Értem! Megpróbálom.
Cathy, Sue vagyok. Ott vagy?
Mondom, hogy föntről jött a kiáltás.
Nézzük meg!
- Általában van egy rendőr a sarkon. - Tudom, ezért fújom a sípot.
Kocsis!
- Mi az, anya? - Sue van itt.
Micsoda meglepetés! Azon gondolkodtam...
- Mi történt veled? - Mi a baj?
- Egy pillanat! - Mi történt?
- Egy pillanat! - Mi az?
Cathy Gray-t, egy lányt a szállón, meggyilkoltak ma este.
- Tessék? - Én találtam meg.
A férfi, aki megölte, a szobában volt.
Megpróbáltam elmenekülni.
De üldözött az utcán át is.
Ne, Scott, ne menj ki!
Nyugalom, drágám! Ne félj!
Nyugodj meg! Itt biztonságban vagy.
- Ki találta meg? - Az egyik lakóm. Cathy barátnője.
- Sue Allen. - Melyikük Miss Allen?
- Nincs most itt. - Hol van?
Nem tudom. Hallottuk a sikítását.
Amikor felértünk, ő már nem volt ott.
- Minden lakója itthon van? - Igen, kivéve Miss Allen-t.
Brennan hadnagy vallomást szeretne mindenkitől.
Ügyeljen, hogy senki ne hagyja el a házat!
Mire megérkeztem a szállóba ez a lány már órák óta halott volt.
Megfojtották, ez azonnali halált okozott.
A kötél nyoma most is látható a torkán.
Vizsgálataim alapján valószínűleg elkábították.
- Igaza volt. - Mi volt az?
Valamilyen altató. Talán Veronal.
Tudni fogjuk, amint megjön a labor eredmény.
Mennyi idő alatt hat egy ilyen szer?
Attól függ mennyire volt hígítva.
Valószínűleg az italába keverték.
Általában így csinálják.
- Ma nem megy a bolt. - Mi?
- Három öngyilkosság, két gyilkosság... - És egy utcai baleset kilenc óta.
Egy fickót elütött egy automobil.
Nem hinném, hogy elég gyorsak ahhoz, hogy kárt tegyenek bárkiben.
Majd idővel. Napról napra jobbak.
Remélem itt megfelel, édesem. Ez a legjobb ágyunk.
- Hé, mi van ezzel? - Hozzá fogsz szokni.
A fejlődő gázok okozzák.
Az egyik öngyilkos. Akár egy perszóna.
Mindig övé az utolsó szó.
- Miért nem mondta el a rendőrségnek? - Éppen azt teszi, hadnagy.
Tegnap este lett volna itt az ideje.
- Semmiképpen sem akart idejönni. - Ez egy gyilkosság Mrs. Andrews.
Cathy Gray holttestét tegnap éjjel ellopták a hullaházból.
Nem!
Miért kellene bárkinek Cathy teste?
Mi is ezt szeretnénk tudni, Miss Allen.
Volt már hasonló esetünk néhány hete. Matthew Burke.
Olvastam róla.
És Patterson, Városbírósági ügyész eltűnt.
Semmi nyomát nem találtuk.
Arra a férfira kell koncentrálnunk, akit tegnap éjjel látott.
Ez a legkülönösebb személy leírás amit valaha hallottam.
- Ember nem nézhet így ki. - Biztos, hogy nem képzelődött?
Láttam őt! Pontosan úgy, ahogy elmondtam.
Hihetetlen volt, de nagyon is valóságos.
Lehetett az, akivel Miss Gray vacsorázni ment?
Nem, ez kizárt!
Azt mondta, hogy az a férfi jó külsejű.
Ahogyan azt a háziasszony is mondta, egy ősz hajú férfi.
Nincs gyanúsítottunk ilyen külsővel.
Ha lenne, már régen az őrültek házában ülne.
Ne hagyja el a várost, Miss Allen! Hol találhatjuk meg?
Lafayette utca 27.
- Miss Allen nálunk lesz, hadnagy. - Legyen ez biztos. Ő az egyetlen tanú.
Egyelőre ennyi. Köszönöm!
Jó napot!
Kaptam ezt a levelet erről a címről Jarrod professzor aláírásával.
Tudom, hogy a professzor halott. Megmondaná, hogy ki írta?
A nevem Sidney Wallace.
Olyan jó...
Bocsánat! Velem kezet fogni kellemetlen élmény.
A kezeim többé már nem kezek. Foglaljon helyet!
Ez Igor. Süketnéma, az egyik asszisztensem.
Nyitok egy másik Viasz Múzeumot más név alatt.
- Meglepi, hogy itt lát engem? - Úgy tudtam, hogy meghalt.
Jarrod halott. Én a reinkarnációja vagyok.
Amikor megláttam az aláírását a levélen, azt gondoltam, valaki viccel velem.
Még mindig nem értem, hogyan menekült meg a tűzből.
Számomra is rejtély, Mr. Wallace.
Csak annyira emlékszem, hogy megpróbáltam kitörni a házból.
- Először nem ment, de végül itt vagyok. - Micsoda félelmetes kaland.
Valahogy elvergődtem a doktor házáig.
Megvannak még a lábaim, de a súlyomat már nem bírják el.
És a kezem, már nem sok hasznát veszem.
Mint szobrász, haszontalanok. De egyszerű feladatokra még jók.
- Nos, mégis újra kezdi? - A tanítványaim segítségével, igen.
Újraépítem a kiállítást az alapoktól.
Megadom az embereknek, amit akarnak:
szenzációt, horrort, rémületet.
Úgy mennek el tőlem, hogy elmondhassák az ismerőseiknek,
milyen csodálatos dolog halálra rémülni.
Bemutatom az egyik szereplőnket.
Emlékszik a Kemmler-ügyre, az első ember, akit villamosszékben végeztek ki?
- Igen. - Igor éppen a fejét készíti.
Különös megszállottsága van ennek a némának.
Minden fej, amit modellez, az ő saját arcának a vonásait is viseli.
Ebben az esetben viccesnek találom, mivel ő is egyfajta Kemmler.
Erőszakos bűncselekmények lesznek megjelenítve viaszból,
és kiállítva, míg frissen élnek a közönség elméjében.
Mi a véleménye az elképzelésemről?
Eredményes lesz, üzletileg, de mintha nem is önt hallanám.
- Hátatfordított a szépségnek? - Nem.
Csak már nem tudom megalkotni.
- Sosem felejthetem Marie Antoinette-t. - Én sem.
Ő lesz a vezére az új kiállításnak.
De előbb meg kell találnom őt.
- Megtalálni? - A modelt, úgy értem.
Igen, lesz a szépség a kontraszt kedvéért, ha már más nincs.
De minden művet az életből kell venni.
Hogyan győzhetném meg a közönségem, hogy élők, ha magam sem hiszem?
Van valami, ami számot tarthat az érdeklődésére.
Kövesse Igort az alagsorba.
Nekem a saját utamon kell menni.
Itt is vagyunk. Érdekes, nem?
Egyik tanítványom egy testet készül a viaszba meríteni.
- Testek? - Igen.
A testek külön készülnek
hogy megfeleljenek a megerősített gipsz követelményeinek.
Ez itt Leon, egy másik tanítványom.
- Mr. Wallace. - Jó napot!
A viasz megolvadt az üstben, ahogy látja is a kád felett.
Folyékony és a forráspont közelében van.
Ezért egyenletesen fog szétoszlani a testen.
A fej és a kéz, melyek az én titkos eljárásommal lettek színezve,
csak ezek után lesznek összeépítve, miután megkapták a bőr-viasz kezelést.
Most figyeljen!
Kiváncsi lennék, hogy történik.
A saját eljárásom. Nyers, de megfelelő.
- Talált már helyet a múzeum számára? - Ez az, az épület felettünk.
Használhatjuk továbbra is a pincét, mint egy üzemet.
Kitűnő helyen van, és az épület tisztességes árért bérelhető.
Van némi tőkém, de többre van szükség. 30.000 dollárra legalább.
Ezért kértem, hogy idefáradjon.
- Átgondolom. - Jó.
Most már jó lesz.
Leon, engedje ki a felesleget és hagyja kihűlni.
Leon, nyissa ki a huszonhetest!
Erre parancsoljon!
Mint említettem erőszakos jeleneteket fogok bemutatni.
Itt van egy érdekes tárgy.
Egy rejtély, amiről ma is beszélnek.
Rendben, Leon!
Láttam a képét az újságokban. Hihetetlen hasonlóság.
- De nem lehet egy halotti maszk. - Nem, emlékezetből van.
Felakasztotta magát egy lift ajtóra.
Jöjjenek hölgyeim és uraim! Tekintsék meg a Panoptikumot.
Nézzék meg a Borzalmak Kamráját!
Három gyönyörű hölgy amott!
Óhajtanák megnézni Kis-Egyiptomot?
Itt van ő, hölgyeim és uraim, Kis-Egyiptom, a Hárem Királynője,
aki columbiai kiállításon táncolt 1813.- ban Chicago-ban.
Viasz-e vajon, vagy hús és vér?
Tekintsék meg a Hírességek Csarnokának világát viaszból.
A Borzalmak Kamráját.
Ez a színvonalas kiállítás felvilágosítja és elvarázsolja önöket!
- Azt hiszem ez menne nekem. - Nem, szerintem nem.
De igen, ha levenném a fűzőmet.
Ne csináljátok! Ne beszéljetek így!
Figyelem, ifjú hölgyek!
Vigyázat, uram! Hajtsa le a fejét, mert esetleg eltalálom az állát!
Vigyázz!
Milyen divatos kalap, amit visel asszonyom!
Vajon tudok-e egy virágot csenni róla? Tartsa egyenesen! Ne mozduljon!
Még véletlenül lejön a púder az orráról.
Ime valaki egy zacskó kukoricával!
Csukja be a száját, a zacskóra célzok!
Nem a mandulájára! Na, itt jön!
Ezt nézze, benne van a zacskóban.
Most lássuk a régi szép időket, hölgyeim és uraim!
Gyönyörű nők, akiket megkínoztak és megöltek.
Látogassanak el a Borzalmak Kamrájába!
Töltsék a napjukat megrögzött gyilkosokkal,
akik kötéllel, késsel, és baltával mészároltak.
Izgalom, borzongás, és temérdek rémség, minden benne az árban.
Remélem nem hiszi, hogy eltúloztam a fickóval, az emberek becsábítását.
- Úgy csinálja mint egy vásári kikiáltó. - Egy-két hétig kipróbálom.
Ha egyszer beindultunk, már nem lesz szükség ilyesmire.
Teljesen igazi férfinak néz ki.
Meg lesz lepve!
- Ez tényleg valódi. - Bocsánat!
A történelmi figurák, akiket bemutatni szándékozom, sokkal izgalmasabbak,
ha elárulom, hogy az arcvonások az eredeti halotti maszkról készültek,
melyek bizonyos európai kormányok birtokában vannak.
Először is itt látható Boleyn Anna,
aki VIII. Henrik második felesége és Erzsébet királynő anyja.
A hóhért VIII. Henrik a francia királytól kérte kölcsön,
hogy Anna fejét minél kevesebb fájdalmat okozva választassa el a testétől.
Ez volt a gondos férj, VIII. Henrik.
Ő találta fel a leggyorsabb elválasztást a váláskor.
Ez elég gyenge szójáték volt.
Ime egy másik színtere a történelmi erőszaknak.
Charlotte Corday és Marat.
Egyike a Francia Forradalom vezetőinek.
A hölgy fürdés közben lepte meg, és kést döfött a szívébe.
- Quelle femme terrible! - Mily erkölcstelen!
Igen, így igaz! Szegény fickó szörnyen zavarban lehetett.
A kiállítás ebben a teremben bővülni fog
időről időre, ahogy különböző bűntényeket fognak elkövetni.
Olvassák majd az újságban,
és megnézik őket itt viaszból bemutatva.
Egyébiránt, hölgyeim,
itt látható, ahogy ősapáink átlépték menyasszonyukkal a küszöböt.
A Francia Forradalom idején
egy bizonyos doktor megalkotott egy munka-megtakarító szerkezetet
a hóhérpallos helyett.
A mű olyan eredményes volt,
a francia arisztokrácia lefejezése terén,
hogy a nevét is alkotójáról kapta.
Ime a véres Guillotine!
Azt hiszem, nem bírom.
Szedd össze magad, kedvesem!
Tizenkét éve a villamosszéket először alkalmazták New York államban.
Ez itt tökéletes mása annak,
amivel 1890. augusztus 3.- án William Kemmler-t kivégezték.
Kemmler kegyetlen gyilkos volt, ezért 2000 volt küldte a legfelsőbb bíróság fölé.
A kínpad. Ebben az esetben
Lady Anne Askew, egy angol nemes hölgy, akit hazaárulással vádolnak
válaszol éppen a kérdésekre.
Felesleges hozzátenni, hogy beismerte az árulást.
Vajon ki nem, ilyen körülmények között?
- Ez a fűződ? - Nem, a gyomrom! Felfordult!
Az enyém is!
Most pedig, barátaim!
Itt van a kedélyes, öreg úriember, akit a modern Kékszakállként ismerünk.
A neve szerint, nem gyilkolt nagyon bölcsen, de túlságosan is jól,
hogy nyolc feleséget tegyen el láb alól.
- Repülősót, hölgyek? Szolgálják ki magukat! - Nagyon köszönjük!
A mellette lévő ajtó a legutóbbi idők rejtélye.
Matthew Burke, a tőzsdeügynök.
A liftaknában találták felakasztva, ahol az irodái is voltak.
Gyilkosság, vagy öngyilkosság?
Az idő fogja megoldani.
"Gonosz fények gyúlnak a férfiak szemében, bár az egész világ féli őket"
Köszönöm!
- Kedveli őt, Sue? - Úgy néz ki, mint Rufus nagybácsim.
Illene, hogy legyen egy rendőr az Eden Múzeumban is, mint itt.
- Járt már ott? - Nem.
Ez a múzeum még jobb is, mint ahogy az újság alapján elképzeltem.
Hamarosan kiderül.
Ismerje meg egy jó barátomat, Mr. Sidney Wallace-t.
- Miss Sue Allen. - Örömömre szolgál, Miss Allen!
- Hallottam, hogy a városban vagy. - Benézhettél volna hozzám.
Nagy dolgokat várok Scott-tól. Az egyik legígéretesebb szobrász.
- Jól dolgozik? - Szinte nem is tud megállni.
- Sue modelt áll nekem. - Valóban? Elragadó alany.
Még csak nem is hivatásos model. A vendégünk.
A szüleink jó ismerősök voltak.
- Járt már bent? - Tényleg izgalmas?
Ha az valami, akkor nagyon is. Biztos vagyok benne, hogy megragadó.
Jarrod a tulajdonos jó barátom.
Téged érdekelni fog. Bemegyünk?
- Ezek a szobrok kitűnőek. - Tudtam, hogy egyetértünk.
Nemcsak jók, de jó a kompozíció is.
- Mit gondolsz? - Tudom, hogy csak viasz,
de olyan valódinak tűnik. Ha csak ránézek megfájdul a nyakam.
Várjon csak, majd ha meglátja a Borzalmak Kamráját!
Mondtam Jarrod-nak, vegyen föl egy ápolónőt oda.
Tudod, tönkrementek a kezei.
- Akkor ki csinálta ezeket? A tanítványai, de ő felügyeli a munkát.
- Ő itt az ész. - Bizonyára jó az anatómiában.
Mi az, Sue?
- Sírsz? - Mi a baj, Miss Allen?
A barátnőmet meggyilkolták és én találtam meg.
Cathy Gray-re gondol, akinek a testét ellopták a hullaházból.
Miért jutott éppen most eszedbe?
Az az arc. Cathy arca. Minden vonását ismerem.
Éjjel felébredek és látom magam előtt. Nem megy ki a fejemből.
Talán ez az oka, hogy belelátja a szoborba.
- Ez több, mint képzelődés. - Ez csak viasz, kedvesem.
Tudom, persze.
De miért olyan annyira, mint Cathy?
Azt hiszem meg tudom magyarázni.
- Örvendek! - Tudja, Miss Allen...
Igen, hallottam az ifjú hölgyet.
Joan D'Arc alakja hagyományos kiállítási figura a múzeumokban.
Éppen időben készült el a megnyitóhoz ma este.
Önnek igaza van, kedvesem. Ez több, mint véletlen egybeesés.
Ha különösen fontos szobrot készítek, nem csinálhatok akármilyen arcot neki.
Láttam képeket Cathy Gray-ről az újságokban.
Elbűvölt az arca. És most itt van.
Hallhatatlanul, mint egy régi esemény áldozata.
- Gondolja, hogy nem örülne neki? - Nem, nem hiszem, hogy bánná.
Cathy szeretett kiöltözni, ahogy ő mondta. Általában érdekes ruhákat viselt.
Utánozta a színésznőket ahogy a színházban látta.
- Nem hiszem, hogy bánná. - Akkor megbocsát?
Nincs mit megbocsátani.
Csak nem értem, hogy tűnhet ilyen valódinak.
Ez a legfinomabb anyag, amit valaha kaptam. Köszönöm, kedvesem!
Jól értettem a nevét, Scott Andrews?
- Igen, Mr. Jarrod. - A szobrász, akiről meséltek.
Sidney mutatott képeket a munkáiról.
Igaza volt. Ön nagy ígéret.
- Mivel foglalkozik manapság? - Miss Allen fejét készítem.
Mutassa a kezét!
Az enyém is ilyen volt.
Hogy irigylem!
Volna kedve néhány modelezéshez nálam, néhány eredeti ötletemhez?
Igen. Megtisztel vele.
Jó. Jöjjön el holnap reggel, elkészítjük a megállapodást.
Azt hiszem, tetszeni fog.
Kérem, nézzen erre a lányra!
- Örömmel! - Kire emlékezteti önt?
Már csodálkoztam ezen.
Csak tíz perce ismerem Miss Allen-t,
de van valami az arcában...
Ami kísérti önt, mint ahogy engem az én Marie Antoinett-em arca kísértett.
Hát igen! Tudnom kellett volna azonnal.
Egy viasszobor. Mr. Jarrod legkiválóbb munkája.
Több, mint viasz. Élt is.
- Úgy érti, hasonlít rám? Hajszálra, igen!
Minden művész megérzi Isten kezét egyszer,
és alkot valamit, ami életre kel.
Így voltam én Marie Antoinette-tel. És szerettem őt.
De ő már nincs. Szörnyű vége lett.
Talán ön egyszer még visszahozza nekem.
Meglátogat engem? Hamarosan?
Szívesen!
Bármikor örömmel látom, nem számít mit csinálok éppen.
- És ön Mr. Andrews, holnap reggel... - Itt leszek, alig várom.
Nagyon mozgalmas volt a mai napom, kissé elfáradtam.
Így, ha megbocsátanak, elbúcsúzom.
- Sidney, egy pillanatra! - Elnézést, máris jövök.
Felejtsd el! Hallottad mit mondott Mr. Jarrod.
Cathy arca volt az inspiráció. Egy portré viaszból.
Miért hat olyan valódinak?
Nem szívesen rángatlak el, Scott.
Semmi baj. Itt fogok dolgozni. Máskor is megnézhetjük.
Igen, máskor.
Még van idő megnézni mindent a kiállításon, hölgyeim és uraim.
Vegyenek jegyet a helyes kis hölgytől a pénztárban és fáradjanak be!
Nézzék meg a viasz világot és okosodjanak!
Nézzék meg a Borzalmak Kamráját és rémisztessék meg magukat egy évre.
Ne megint!
Mi történt? Miért sikítottál?
Megint Cathy-t láttam.
És a gyilkosa itt volt ebben a szobában.
Biztosan álmodtam.
Hát persze, kedvesem!
Egy sör az úrnak!
Szárcsagyökér a hölgynek!
- És két kolbászos pirítós. - Köszönjük!
- Jól érzed magad? - Izgatott vagyok.
- Finom társaság jár ide? - Természetesen!
- A vasárnapi előadások nagyon népszerűek. - Hát, nem tudom.
Nem tűnik helyesnek, hogy azok a lányok ott mutogatják a... tehetségüket.
Provincetown-ban nem láttál ilyen műsort?
Ne aggódj, az erkölcsöd biztonságban van. Túl sokat aggódsz,
például viasz figurák miatt és szörnyeket látsz álmodban.
Szükséges valami, hogy visszahozzon a természetes világba.
Egészségedre!
Emlékszel, hogy Mr. Jarrod azt mondta, hogy csak az újságban látta Cathy képét.
Igen. Mi baj vele?
Nagyon jól ismertem.
Minden kis ráncát ismertem. Mind ott volt.
Lehetséges. Jarrod egy művész.
Van még valami, amit láttam akkor este a múzeumban.
Cathy szokása volt fülbevalót viselni a jobb fülében.
Ezért a jobb fülcimpája ki volt lyukasztva.
A lyuk is ott volt. Hogyan láthatta a fényképen?
- Hogyan lehetséges ez hacsak nem... - Hacsak mi?
maga Cathy az.
Sue, holnap elviszlek Brennan hadnagyhoz.
Mondj el neki pontosan mindent. Ő a rendőr, ő tudni fogja miért.
Meg fog győzni, hogy ilyesmi nem történhet meg.
Most nyugodj meg és élvezd a műsort!
Tudom, hogy fantasztikusnak hangzik, de arra kért, mindent mondjak el.
Láthatja, ez az ötlet megszállottság és szerintem egészségtelen is.
- Azt mondta Jarrod nyomorék? - Igen, kerekes székben közlekedik.
Bottal tud járni ugyan, de nem túl jól.
Egy ilyen férfi járt nálam és kért engedélyt Cathy Gray fotóihoz.
Látod így történt. Minden részletet tanulmányozott az életszerűséghez.
Miért kell Joan D'Arc-nak lyuk a jobb fülcimpájába?
- Miért ne? Akkor is viselték már. - Kettőt, de nem egyet.
Hadnagy, ez nem egy gyanú! Ez már több, félelem a megérzéstől.
A megérzés nem nagy segítség a rendőri munkában. Tények kellenek.
Felejtsék tehát el és hagyják ránk az aggodalmat.
Vagyis kivizsgálja?
- Természetesen kivizsgálja. - Igen, így értettem.
- Úgy gondolják megőrültem. - Egyáltalán nem gondoljuk.
Jól esett öntől, hogy meghallgatott és türelmes volt. Köszönöm!
- Viszontlátásra! - Viszontlátásra!
Köszönjük!
Brennan vagyok. Adja Shane-t!
Hello. Menj el a Városi Engedély Irodába
és nézz utána egy bizonyos Henry Jarrod-nak.
Igen, a 29. utcában nyitott egy múzeumot, a Broadway-hoz közel.
Igen. A House of Wax.
Áss elő mindent. Hozz egy listát az alkalmazottairól is.
Valóban az ő arcának a másolata.
De nem így nézett ki, mikor láttam.
- Nem ennyire beállítottan. - Szegény gyermek.
Hát tudod, ez a Jarrod tényleg jó!
- Mit gondolsz, a félelmek megalapozottak? - Ki tudja! Szerinted?
Ez csak viasz, mi más lehetne?
Hagyjuk a nőkre, hogy ilyen őrültségeket álmodjanak.
Nos, eljött, hogy meglátogasson, az én Marie Antoinette?
Vagy csak ön jött el?
Sajnálom, Mr. Jarrod! Tudom, hogy nem nyúlhatok a figurákhoz.
Csak nem bírta ki. Ne zavartassa magát!
Elnézést, ez itt Leon Averill és Igor.
- Jó napot. - Igor nem udvariatlan. Nem tud beszélni.
Leon maga is művész.
Ő végezte a viaszöntést Joan D'Arc-on.
- Még mindig valósnak látja? - Maga az élet.
A haja persze más, de az nem változtatja meg az arcot.
Amit nem értek, hogy lehetett annyi részlet a képeken.
Viselte a fülbevalóit Cathy, mikor a rendőrség lefotózta?
Fülbevalók? Nem emlékszem. Voltak, Leon?
Nem. Nem hiszem.
A rendőrség el szokta venni az ékszereket, ugye?
Akkor nagyon gondosak voltak, hogy mindkét fülcimpáját kilyukasztották.
Hát, hogyne!
Ha kifelejtenék egy ilyen részletet, Mr. Jarrod lenne a legelégedetlenebb.
Ragaszkodik a való hűséghez.
Megértettem.
Pillanat, Leon!
Van a dobozban valami, ami tetszhet önnek. Nyissa ki, Leon!
Mr. Andrews megengedte, hogy az önről készült szoborfejet is felhasználhassuk.
Leon most fejezte be a viaszolást. Elégedett?
Kissé megrázó így elválasztva látni a fejemet.
- Azt hiszem nagy a hasonlóság. - Igen és nem.
Andrwes okos, de mint minden mai szobrász
túl erős képzelettel bír. A természeten jeleníti meg.
Ami szükséges az én Marie Antoinette-emhez, az ön.
A valódi.
Semmi egyébbel nem elégszem meg.
Eljön még hozzám, kedvesem?
Gondolnád, hogy ez a Jarrod fickó gyorsabban talál meg embereket, mint mi?
Így hirdeti magát.
Odanézz! Még a ficam is látszik a nyakában.
Ez az eset megfogott. Hol van Burke? Kinél van?
- Ki akarja? - Jobb lesz, ha hamar rájövünk.
- Olvastad a botrányt a mai World-ben? - Igen, mint a dinamit.
A főnök berángatott ma reggel az irodájába.
Ha nem vigyázok, repülök Bronx-ba.
Gyere ide, Jim!
Emlékszel Patterson-ra a városi ügyészre, aki eltűnt?
Igen.
Olyan volt Wilbur, mint ez a Booth, vagy én őrültem meg?
Szakasztott, a kefe nélkül a szája felett.
A haj is más, de a jelenség olyan mint Patterson.
Lehet, hogy hasonlított Booth-ra. Láttam már másra hasonlító bábukat is.
Az ősember például kiköpött olyan, mint az új rendőrkapitány.
Kérem! Ne nyúljanak a kiállított tárgyakhoz!
- Nem látták a figyelmeztetést? - Elnézést!
Nézze, honnan ismerik az arcát a fickónak, aki lelőtte Lincoln-t?
- Fényképekről. - Fotóztak már akkor?
Ha elfárad a Városi Könyvtárba,
megtalálja a dokumentációt Matthew Brady képeiről, a Polgárháború idejéből.
- Maga itt dolgozik? - Így van.
- Maga készíti a bábukat? - Némelyiket.
Hogy hívják?
Leon Averill. És a magáé?
Jim Shane. Mérnök vagyok a 9. Sugárúton. Örülök, hogy találkoztunk.
Ismersz engem. Neveket elfelejtek, de arcokat soha.
Ha levehetném a szakállát, rájönnék, hogy hová tegyem.
Nagyon régen történt.
Mr. Wallace, Brennan hadnagy vagyok, ő Shane őrmester.
- Örülök, hogy megismertem. - Helyet foglalna?
- Elnézést, hogy várakoztattam. - Semmi baj.
Első alkalommal lettem beinvitálva a rendőrőrsre.
Mivel gyanúsítanak?
Semmivel. Arra gondoltunk, hogy talán segíthetne nekünk.
Hallottuk, hogy az ön társa ugyanaz a Jarrod professzor,
akinek a múzeuma a 24. utcában égett le egy ideje.
Ez az igazság.
Feltételeztük, hogy Jarrod professzor a tűzben lelte halálát.
- Amint látható, ez apró tévedés. - Bűnüggyel gyanúsítja őt?
- Nincs semmi ellene. - Kíváncsiak vagyunk.
Akárcsak a biztosító társaság.
Mit tud az alkalmazottakról?
- Ott van Scott Andrews, az én pártfogoltam. - Igen, őt ismerjük.
Azután Igor, a süketnéma és Leon Averill, aki a viaszöntéseket végzi.
Averill páratlan jellem. Időnként részeges, de finom művész.
Láttam néhány vázlatát. Az egyik a Megváltó a tanítványaival.
Gyönyörű mű.
- Tartok tőle, hogy nem segítettem sokat. - Sosem tudhatjuk. Köszönjük.
- Kérem ne említse ezt a társának! - Nem fogom.
Tudják én kockáztattam Jarrod-dal.
Különös, kiszámíthatatlan, de azt hiszem becsületes ember.
- Biztosan így van. Nagyon köszönöm! - Szívesen! Jó napot, uraim!
Emlékszel, mondtam, hogy ismerem a pofaszakállast?
Emlékszel a festőre, aki a Sing Sing-ben festett Utolsó Vacsorát a cella falára?
Hendricks. Zseninek tartották és ideiglenesen szabadlábra helyezték.
De mikor kiengedték részeges lett.
Egy éve megszegte a szabályokat. Azóta is a keresettek listáján van.
- Carl Hendricks? - Ez az. Alias, Leon Averill.
- Hozd be! - Megyek.
Kicsit több keserűséget az arcra, fiam.
Ne feledje, ezzel a férfival rosszul bánt a világ
ezért ő megvet minden embert.
Mélyítse el az árkokat a száj sarkában!
Nem nagyon!
Így! Már jobb!
Mit nem adnék az ujjaiért.
- Köszönöm, Mr. Jarrod! - Elnézést a tegnapi hosszú napért, Scott!
Semmi baj. Miss Allen itt fog találkozni velem.
Születésnapja van. A Chiles-ben fogunk ünnepelni.
Bájos teremtés.
Aggódtam. Különös gondolatai lettek a sokktól, mikor megtalálta a barátnőjét.
Tudom.
Elvittem Brennan hadnagyhoz, aki helyre tette őt.
Ez nagyon jó! Kitűnő!
Mielőtt elmegy, beugrana a Metzgers-hez nekem?
- Metzgers? - Ahol a művirágokat készítik.
Az új csoporthoz alakítják ki a hátteret. Nézze meg nekem!
Tudja mit szeretnék. Adjon tanácsot a színmintában.
Magam mennék, de olyan nehéz nekem ezt megoldani.
Tudom. Örömmel teszem. Máris megyek.
Nagyon köszönöm!
Követtem őt míg berúgott.
Néha olyan erősen remeg már, hogy azt várnád, hogy kipotyognak a fogai.
- Ez minden vele? - Igen.
Pénz semmi?
Arany.
"Wilbur Patteson-nak"
"Szeretettel és elismeréssel"
"Városi Ügyvédi Iroda. 1900. december 25."
Honnan van?
- Találtam. - Hol?
- Az utcán. - Melyik utcán?
- 3. Sugárút, belváros. - Mikor?
Nem emlékszem, néhány hónapja.
- Tartóztassa le gyilkosság vádjával. - Ne, én csak találtam.
Soha nem ismertem, akié volt. Sosem láttam.
Bezárni!
Ne zárjanak be! Beteg vagyok.
Nem látják, hogy az idegeim tönkrementek.
Nézze, csak adjanak nekem egy kis...
Kaphatnék egy kis italt?
Semmit nem kap, míg nem mondja el, honnan van az óra.
- Vigye! - Menjünk!
Nem lett volna szabad ezt tennie, kedvesem!
Ez Cathy!
Cathy teste a viasz alatt.
Tudtam. Mindig is tudtam.
Mindent, amit szerettem, elvettek tőlem.
Nem te, Marie Antoinette-m, ezért örök életet adok neked.
Itt van, ahol újraélesztettem Joan D'Arc-ot. Érdekfeszítő eljárás.
Ha van türelmed hozzám, drágám, megmutatom, hogyan megy ez.
Nem bírom tovább.
Rendben!
Rendben, mindent elmondok, amit tudok.
Patterson meghalt, mert hasonlított Booth-ra.
Maga ölte meg. - Nem, nem én. Jarrod volt a viaszöntésnél.
A kezei nem jók semmire. Az életből kell elvennie az alakjait.
- Maga segített? - Nem, már mind halott volt.
Mi van Burke-kel?
Ő is ott van. Viaszban.
Ő gyújtotta fel a régi múzeumot.
Jarrod élve jött ki, de megőrült.
- Cathy Gray? - Joan D'Arc. Az Cathy.
Ő is ott van a többivel. Az egész hely egy hullaház.
Ugyanezt teszi Sue Allen-nel is, ha a markába kaparintja.
Meg kell állítani, mielőtt tovább gyilkol!
A borzalom látványa eltorzítja a szépséges arcát.
Miképp mutat majd a viasz alatt így?
Ott van?
Hol van Sue?
Hol van?
Gyorsan jön a vég, szerelmem.
Fájdalom a fájdalom után, az agónia oly intenzív,
hogy a tudatot azonnali feledésbe meríti.
Együtt megleljük a halhatatlanságot,
mert emlékezni fognak rám is ön által.
Hol van Jarrod?
Andrews, hol van Jarrod?
A pincében. Nála van Sue.
Vigyázz rá!
Egyes számú Ember Kiállítás.
Majdnem elvesztette a fejét, Miss Allen. Meg akarja tartani ezt tartalékba?
Nem, köszönöm.
Soha nem felejtjük el önnek és az embereinek. Köszönet, hogy még élünk!
Bár, ha borotválkozom még felrémlik a guillotine pengéje.
- Kérem, ne beszéljünk erről többet! - Igen, helyes!
Mr. Brennan, köszönöm a kabátját is.
- Nem tesz semmit! - Akkor ott sokat is tett!
Nem volt túlöltözve, amikor megtaláltuk.
Nem szerettem volna, ha megfázik.
Viszontlátásra Mr. Brennan és köszönet mindenért!
- Egészségére Mr. Shane! - Köszönöm, Miss Allen!
Mire ez a fickó kijön a Sing Sing-ből,
ennek a fejnek hosszú szakálla lesz.
hungarian translation: navo